מספר פנימי: 548854
הכנסת התשע-עשרה

יוזמים:      חברי הכנסת	רוברט אילטוב
					שמעון אוחיון
					גילה גמליאל
					יריב לוין	

				פ/2255/19			

הצעת חוק החברות (תיקון – תחולה לגבי החברות הנמנות עם מוסדות לאומיים), התשע"ד–2014

הוספת סעיף 345לג1	1.		בחוק החברות, התשנ"ט–1999, אחרי סעיף 345לג יבוא:	
		"תחולת המוסדות הלאומיים	345לג1.	הוראות פרק זה לא יחולו על ההסתדרות הציונית העולמית, הסוכנות היהודית לארץ ישראל, קרן היסוד – המגבית המאוחדת לישראל וקרן קיימת לישראל, וכן תאגידים שבשליטתן."	

דברי הסבר
התנועה הציונית הקימה את המוסדות הלאומיים בתקופה שקדמה להקמת מדינת ישראל לשם ביצוע פעילות מדינית והתיישבותית ולצורך גיוס משאבים וזאת כתשתית להקמת המדינה. לאחר הקמת המדינה המשיכו המוסדות הלאומיים בפעילותם ונקבעו בהסכמה הסדרים מכוננים בין הכנסת, הממשלה והמוסדות הלאומיים, שהסדירו את המסגרת הסטטוטורית לפעילותם. 
תוצאתם של הסדרים מכוננים אלה היא חוקים הדנים בכל אחד מהמוסדות הלאומיים ואמנות שנחתמו בין ממשלת ישראל לבינם. החוקים הם חוק מעמדן של ההסתדרות הציונית העולמית ושל הסוכנות היהודית לארץ-ישראל, התשי"ג–1952; חוק קרן קיימת לישראל, התשי"ד–1953; חוק קרן היסוד, התשט"ז–1956. בעקבות כך נחתמו גם אמנות: אמנה בין ממשלת ישראל לסוכנות היהודית; אמנה בין ממשלת ישראל להסתדרות הציונית העולמית; אמנה בין ממשלת ישראל  לקרן קיימת לישראל.
ברור מכך כי הכנסת והממשלה ראו במוסדות הלאומיים מוסדות שיש להעניק להם סטטוס משפטי מיוחד. מדובר בהסדרים הנובעים מהתפיסה הערכית של מדינת ישראל את המוסדות הלאומיים כמוסדות ציוניים השייכים לעם היהודי ברחבי העולם ומייצגים אותו (הקונגרס הציוני העולמי והוועד הפועל הציוני מורכבים מ-62% של נציגי התפוצות ורק מ-38% של נציגי ישראל).  באמצעות מוסדות אלו קמה המדינה ובאמצעותם היא משמרת ומקדמת אינטרסים של התנועה הציונית.
מדברי ההסבר לתיקון מספר 6 לחוק החברות (דברי ההסבר להצעת חוק החברות (חברה לתועלת הציבור), התשס"ה–2005, ה"ח 195). עולה, כי הוא נועד להסדיר את פעילותה של חברה הפועלת למטרות ציבוריות, ללא כוונת רווח, באופן שימנע ניצול לרעה של צורת התאגדות זו, וזאת נוכח האינטרסים הציבוריים ואינטרסים נוספים, למשל בתחום הלבנת ההון, למנוע מחברות אלה לפעול בלא פיקוח ובקרה. משמע, החוק ביקש לפקח על חברות שבעלי מניותיהם מקימים אותם כחברות לתועלת הציבור אך למעשה משתמשים בכלי זה שלא לטובת הציבור ולשם השגת מטרות אחרות.
רציונל זה אינו חל במקום שבו מדובר על המוסדות הלאומיים. הפיקוח על המוסדות הלאומיים על מטרותיהם ועל יישומן מוסדר בחוקים ספציפיים, באמנות ובמבנה התאגידי של מוסדות אלה הנותנים ייצוג רחב ואיכותי של נציגים מתנדבים מישראל ומהתפוצות. ברור כי המוסדות הלאומיים אינם חברות כמשמעותם בחוק החברות שעליהן ביקש החוק להחיל הסדרי פיקוח לצורך מניעת השימוש בכלי של החברה למניעת הלבנת הון ועבירות אחרות.
הפיכתם של המוסדות הלאומיים, או חלק מהם, לחברות לתועלת הציבור הוא שינוי בלתי הפיך במעמדם שיצריך שינויים מבניים ואירגוניים שיפגעו במרכיב חשוב בזהותם כמייצגים את התפוצות במדינת ישראל.  לפיכך, מוצע לעגן בחקיקה את העובדה שפרק זה אינו חל על המוסדות הלאומיים.  

---------------------------------
הוגשה ליו"ר הכנסת והסגנים
והונחה על שולחן הכנסת ביום
א' באדר ב' התשע"ד – 3.3.14